Nasjonalromantikken

Nasjonalromantikken  Nasjonalromantikken hadde sitt gjennombrudd i 1840- årene. Det som skilte andre nasjoner fra det særnorske var //den norske folkeånd//, som man fant i bygdene og i naturen. Interessen for norsk folkediktning økte sterkt. Nasjonalromantikken ble fremhevet i malerkunsten, der menneske og naturen ble mektigere og finere enn den egentlig var. Menneskene ble som oftest mye mindre for å forstørre følelsen av de mektige fjellene og den flotte naturen vi har i Norge. Tidemann og Gude var to kunstnere som arbeidet sammen. Gude malte landskapsmalerier mens Tidemann malte bondelivet. Det mest kjente verket demmes er ”Brudeferden i Hardanger” som er fra nasjonalromantikken. Bildet får fram det særnorske, altså høye fjell, fjorder og flott landskap. De to gjorde i tillegg en fantastisk jobb ved å oppdage Norge på nytt etter 400 år under dansk regime. Maurits Hansen regnes som forfatteren av den første norske bondefortellingen ”Luren” som var med på å få frem det særnorske. Denne fortellingen, som er en novelle, blir stort sett brukt som en illustrasjon av bonderomantikken i norsk kultur. Norge gjorde lite krav på landområder utenfor egne grenser. ”en nasjon - ett folk - ett språk” gjord at man så annerledes på folk som hadde en annen bakgrunn enn nordmenn. Befolkningen hadde klare krav om at de som skulle være innenfor norske grenser skulle være mest mulig norske også de som hadde et annet språk og kultur. Et tegn på at nasjonalromantikken bidro til en økende nasjonalisme var at kvenene som er folk med røtter i Finland var blitt boende i Norge etter at de nasjonale grensene ble flyttet på 1700- tallet. I tilegg hadde andre innvandret til Norge på starten av1800- tallet. Men siden Nord – Norge trengte arbeidskraft ble disse innvandrerne brukt som billig arbeidskraft. Da nasjonalismen stod sterkest på slutten av 1800- tallet ble det endret. Det ble restreksjoner på hva slags næringsvirksomhet kvenene og andre innvandrere fikk bruke. De fikk ikke snakke finsk, og måtte lære seg det norske språket. På samme tid ble politikken for samene også endret. Nasjonalismen forsøkte å svekke det samiske språket og det ble satt opp restreksjoner som at all undervisning skulle foregå på norsk. Samenes levemåte ble i tilegg sett ned på. Myndighetene ønsket at samene skulle leve som nordmenn ettersom vi ønsket og ha en egen stat med ett språk, samme kultur, felles religion og føle en tilhørighet.